Første gang jeg hørte om Prophet Five, blev min forlovede skudt foran mig.
Det viste sig, han ikke var den første.
De dræbte alle, der kom for tæt på.
De infiltrerede regeringer på højeste niveau
og efterretningstjenesternes inderste kerner.
De kontrollerede tilsyneladende teknologi-, finans- og forsvarssektorer.
Vi mener, de blev ledet af en gruppe på 12,
hvis magt var alle og ingen steder,
fordi ingen vidste, hvem de var.
Før nu.
Jeg har levet med hemmeligheder hele livet, og nu er det slut.
- Jeg har vist ikke set dig her før. - En vodka Martini, tak. T ør.
- Har visuel bekræftelse. - Modtaget, jeg er parat.
- Forstået. - Forstået. Flot klaret.
Mr. Kheel, Ms. McMullen, selvfølgelig. Jeres gæster venter. Følg med mig.
- Det er Phoenix. - Værsgo.
Jeg genkender Kheel og McMullen. Prophet Five-arkivet.
Downloader det nu. McMullen og Kheel. De er medlemmer af Prophet Five.
- De er her. - Kan du tage et billede?
- Ja, men jeg må improvisere. - Pas på, du ikke bliver opdaget.
Forstået.
ROM
Outrigger, opgiv status?
- Jeg er i position. - Og målet?
Jeg afventer.
Vend dig om.
Jeg skal til den anden ende af byen.
Beklager, jeg kører ikke.
Kom nu. Jeg skal bare...
Forsvind.
Målet fotograferet. Færdig.
Jeg har noget væmmeligt eksem.
I skal ikke ønske at se mig uden t-shirt.
Det er ikke et kønt syn.
Tiden flyver i damprummet.
Er der gået seks minutter? Det føles som to.
Jeg må løbe. Rart at tale med dig.
Undskyld.
SIBIRIEN
Hvorfor får jeg altid de opgaver, der involverer forfrysninger?
Fordi du altid kommer for sent.
Papirer.
Noget galt?
Ja.
Jeg hundefryser.
Pokkers.
Foto taget.
Det må du virkelig undskylde, Debbie.
- Phoenix, er du der? - Phoenix her.
Jeg trækker mig. Kan du klare det?
- Ja. Held og lykke, far. - I lige måde.
Gider du? Det er til mit barnebarn.
- Okay. - Prøv at få bygningen med.
Smil.
Undskyld. Hvad laver du?
Jeg er Debbies afløser. Hun sagde, det var okay. Hun havde spurgt.
- Nej. - Det sagde hun, hun gjorde.
Det var en nødsituation. Hendes søster er virkelig syg.
- Pænt af dig at vikariere. - Jeg skal bruge pengene. Her er dyrt.
Vi har et problem hernede.
Undskyld. Hvor kender du Debbie fra?
Nu ved vi, hvem vi kæmper imod.
Nu, hvor vi ved, hvem de er, har vi alle detaljerne,
som ikke er særlig betryggende.
De har enorm magt.
Deres globale udstrækning er - global.
Vi ved, hvem de er. Hvorfor anholder vi dem ikke?
Desværre er det ikke så enkelt. Vi må gøre det på rette vis.
De skal arresteres samtidig.
Vi skal spore deres aktiviteter.
Indlæs billeder og data om de 12 og krydshenvis alt.
Det burde kun tage en evighed. Det er virkelig...
- Fint, jeg går i gang. - Hvad med Sloane?
Vi formoder, han arbejder for de 12.
Får vi fat i dem - får vi fat i ham.
De 12 har ledt efter det her i lang tid.
- Siden før du blev født. - Knyt dig ikke til det.
De forventer, det bliver afleveret. Jeg må af sted.
Har du nogensinde overvejet, hvad der sker, hvis man gjorde det?
Når Prophet Five har amuletten, har de ikke længere brug for os.
Medmindre vi kan styrke vores position. Gøre os knap så undværlige.
Det var et dristigt træk, Arvin.
At prøve at lave en aftale med en af deres vigtigste aktiver?
Jeg ved skam, du kan fortælle dem om mit forslag.
Det vil måske bejle lidt for deres gunst.
Redde dit liv - midlertidig.
Men ligesom jeg har du en god selvopholdelsesdrift.
Og måske vil du også gerne blive betalt for dine ydelser.
Følger han med aftalen?
- Betyder det, du er interesseret? - Hvad har du tænkt dig?
Isabelle vågner om to timer.
Jeg kan ikke sove.
Alle vil få mareridt af det her.
Manden, der gav mig amuletten, sagde, dens indhold var naturens endeligt.
Og at stjerner ville falde fra himlen.
Uanset hvad jeg gjorde, kunne jeg ikke stoppe det.
Overvej, hvem kilden var.
En fange i et flugtsikkert fængsel.
Han genkendte mig. Han vidste, hvem jeg var.
Underligt, ja. Men ikke afgørende.
- Tænk, hvis han har ret? - Det har han ikke.
Hvordan kan du sige det? Efter alt det, vi har set.
"Denne kvinde uden prætentioner..." Det er dig.
"...have haft en indvirkning, da hun aldrig har set Mount Subasio smukke himmel."
For langt og forkert. Alt det om profeti og skæbne - du modbeviste det.
Du besteg Mount Subasio og så himlen.
- Det er ikke bare det. - Sloane?
Jeg tænker hele tiden på dem, han har dræbt, inklusive hans egen datter.
Jeg ved, hvordan det er at vokse op uden en mor.
Det skal Isabelle ikke, hun behøver mig.
Derfor får det ikke lov at ske.
- Lover du det? - Ja.
Dit hår lugter af frugt.
Mitchell smed æblemos efter mig i eftermiddags.
- Jeg har ikke vasket det. - Bare rolig. Jeg finder det tiltrækkende.
- Du ved, jeg halvsover, ikke? - Måske kan jeg vække dig.
Far.
Eller måske kunne du se til Mitchell.
Okay.
Jeg er straks tilbage.
- Sluk for lyset. - Okay.
Undskyld, jeg havde glemt, hvor sent det var.
Det er okay. Jeg var vågen. Hvad sker der?
Jeg var bare i nabolaget. Jeg ville bare se, om du var vågen.
Hvilket er latterligt, for det er ikke sandt.
- Jeg ville tale med dig. - Kom ind.
- Vil du have noget at drikke? - Hvad har du?
Kaffe.
Du begynder du ikke at prædike om at drikke på en skoleaften, vel?
Ikke endnu.
Du tænker på hende, ikke?
Gid jeg havde gjort det anderledes.
Jeg kunne have reddet hende.
Men det gjorde jeg ikke.
Din kone var udsat for en forbrydelse.
Korman trykkede på aftrækkeren, ikke dig.
Hvorfor føler jeg så, det er min skyld?
Fordi du er et godt menneske.
- Undskyld, Rachel. - Nej, det er okay.
- Det var ikke, derfor jeg kom. - Det ved jeg godt.
- Det er lige meget. - Nej, jeg må hellere gå.
Nej.
Bliv, så taler vi om det. Kom nu.
- Jeg henter kaffen til os. - Okay.
Hvorfor tager det jer så lang tid?
Angående...
- Hvor er du? - Det er længe siden, ikke?
Hvor er Mitchell? Hvor er min kone?
Din familie har det fint. De er derhjemme.
Selvom de vel er meget bekymrede.
- Hvad skal jeg gøre? - Rambaldi beskrev en hule.
Han gav en meget præcis beskrivelse af en stenformation indenfor.
- Du skal finde den for mig. - Hvad?
Du er bekendt med regeringens satellitnetværk.
- Du skal koble dig på systemet. - Giver du mig en opgave?
Hvad? Tror du, du stadig er min boss?
Det, du gør, er slemt, det ved jeg. Det er dommedagsagtig slemt.
Det er ikke en anmodning.
Jeg vil ikke hjælpe dig.
Giv besked, når du har overtalt ham.
Hvad laver du? Hvad er det?
Hvad er det?
Hov, tag det roligt. Okay, lad os tale om det. Nej.
Jeg beder dig.
Tak, fordi du kom. Jeg er så glad for, du er her.
- Hvordan har du det? - Mitchell er hos min mor.
Han ville ikke bare gå. Du kender ham. Det ville han ikke.
- Nej. - Det giver ingen mening.
Han designer spil - hvorfor vil nogen kidnappe ham?
Der er noget, du bør vide.
Undskyld mig.
Marshall arbejder ikke for en videospildesigner.
- Bristow. - Jeg er hjemme hos Rachel.
Jeg blev bekymret, da hun ikke tjekkede ind. Døren var åben.
Pung, nøgler og telefon er her stadig. Det kan ikke være et tilfælde.
Vend tilbage til APO. Advar holdet. Vi møder dig der.
Jeg er på vej.
Men jeg arbejdede for CIA, NSA - hvorfor var han nødt til at lyve?
Du må forstå Carrie, han fik ordrer på ikke at fortælle dig det.
Det fik vi alle.
- Han prøvede at beskytte dig. - Vi må tilbage.
- Vi har et andet problem. - Jeg vil med.
- Det er umuligt. - Jeg kan ikke se til fra sidelinjen.
Uden Marshall vil jeres tekniske støtte være svækket. Jeg kan hjælpe.
- Kom nu. - Okay. Snup din jakke.
Jeg har tænkt meget på dig, siden sidst vi mødtes.
Jeg håbede, vi ville mødes igen.
Men jeg forestillede mig det under helt andre omstændigheder.
Rachel, tving mig ikke til det.
Burde du ikke sige, at det vil gøre mere ondt på mig, end det vil gøre på dig?
Gid det var sandt.
Sloane gjorde det.
Han ved, hvor vi bor, hvor vi arbejder og hvordan.
- Spørgsmålet er - hvorfor? - For at neutralisere vores tekniske evner.
- For at distrahere os. - Måske skal de hjælpe ham.
Og Marshall og Rachel -
du ved, han dræber dem, når han har fået det, han mangler.
Ja.
Du havde ret med hensyn til ham.
Da Irina forsvandt, blev jeg tage i forvaring.
Jeg måtte vælge en værge til Sydney.
Jeg valgte Sloane.
På trods af alt, hvad han har gjort,
så troede jeg, han stadig var den ven, jeg engang betroede min datter.
Jeg tog fejl.
Du godeste... Vaughn.
Jeg troede, du var...
Jeg troede... Okay. Det var også en løgn. Ikke?
Det er indviklet.
- Hvad kan jeg gøre? - Marshall sporede de 12 med et program.
Jeg har afkodet det, men han har mange sikkerhedsprocedurer.
- Må jeg? - Ja, værsgo.
- Du er inde. - Hvad var det?
- "Moonglum of Elwher." - Det var mit næste gæt.
Han læser alle sine yndlingsbøger, så han er klar, når Mitchell kan læse.
Hvad kan jeg ellers gøre?
Peyton, må vi have lov at være alene?
Du vil se din familie igen, ikke?
Lad være med at være vanskelig. Tænk på din søn.
Nej, Marshall, du egner dig ikke til det her.
Jeg har aldrig brudt mig om dig.
Jeg tolererede dig, fordi jeg var nødt til det.
Fordi du var min overordnede, og jeg var bange for dig.
Så så jeg, hvor vanvittig du var.
Men nu ser jeg dig for den, du virkelig er.
Du er svag, latterlig mand.
Ved hvad? Du har ret. Jeg egner mig ikke til det.
Men jeg tænker på min søn.
Mitchell skal se op til mig.
Være stolt af sin far.
Og derfor... uanset hvad du gør ved mig,
så vil jeg aldrig hjælpe dig.
Ved du hvad, min tommeltot har en neglerod.
Gider du gå i gang med den bagefter?
Marshall har ret med hensyn til dig.
- Jeg er nødt til at gøre det. - Hjælper det dig med at sove om natten?
Til sidst vil Marshall og Rachel gøre, hvad jeg beder dem om.
Nej.
- Hvorfor ikke? - De har noget, du ikke har.
- Hvad? - Kærlighed. Familie. Ære. Vælg selv.
- Derfor knækker du dem aldrig. - Du har ret.
Jeg må finde en anden metode.
- Hvad med lufthavne? - Vi har kontaktet FAA.
Men Sloane har vel andre midler.
Jeg kører Isabelle til babysitteren. Jeg kommer, så snart jeg kan.
Hvis du prøver på noget, så vil det ende skidt.
Hvad vil du?
Tal med Marshall, han vil lytte til dig.
De gjorde ikke, som du bad dem om.
Du har mulighed for at redde deres liv. Jeg foreslår, du slår til.
Find Carrie og Mitchell - sørg for, de er okay.
- De har det fint. - Hvis der sker mig noget,
fortæl Mitchell, jeg var stærk, så han er stolt af far.
Sig til Carrie, hun skal komme videre og finde en anden.
Marshall, lyt til mig.
Du skal gøre, hvad Sloane beder dig om.
Hvad? Syd, nej, det kan jeg ikke.
Marshall, uanset hvad det er. Dit liv er vigtigere.
Før jeg lægger på, er der så noget, jeg skal sige til Carrie?
Ja, faktisk så skal du sige til Carrie, at jeg elsker hende.
Og at jeg læser Littlest Fish for Mitchell, når jeg kommer...
Du gjorde det rette.
Hvorfor er vi her? Jeg sagde jo, jeg ikke vil hjælpe dig.
Ja, men han sagde ja. Og han har brug for din hjælp.
Det er slemt, men vi kan ikke gøre det.
Vi er nødt til det. Jeg talte med Sydney, hun forstår det godt.
Hør, Rachel, jeg gør det. Okay.
Du er nødt til at hjælpe, hvis det skal lykkes.
- Gå hurtigt frem. - De må ikke opdage os.
Ellers kobler de os fra.
Vi må åbne en masse porte. Bliv kun 15 sekunder på hver port.
Ja. 15 sekunder er en god ide.
- Hun er meget klog. - Alle tiders. Kom i gang.
Sydney talte med Marshall.
- Hvad? - Han har det fint.
Han havde en besked - han læser Littlest Fish færdig, når han kommer hjem.
- Den har vi ikke læst i et år. - Hvad handler den om?
Om en guldfisk og en dreng, som er hans ven.
Han hedder Niles. Nej, Noah.
NOAA. National Oceanic & Atmospheric Administration.
- De overvåger vejr- og økosystemer. - Via avancerede satellitter.
Måske skal de hacke sig ind for Sloane.
Jeg kan overvåge hacket. Hvis jeg kan spore dem,
kan jeg angive deres opholdssted.
- Det foregår nu. - Jeg skynder mig.
- Går det fremad? - De er tæt på.
Firewallen advarer om netværksaktiviteter.
Nogen udsender signaler. Det er Marshall.
Han udløser netværkets sikkerhedsprocedurer.
Kan du spore stedet?
Det er her.
- Hvor er det? - Midt i Italien.
Zoom ud.
Det burde jeg have vidst.
- Hvad sker der nu? - Flot klaret, som sædvanligt.
Jeg indsnævrer det. Mexico.
- De er i Ixtapa. - Jeg samler et redningshold.
De 12 samles. De venter med længsel vores ankomst.
Jetten venter, vi må hellere af sted.
Vi bør genoverveje vores planer for fangerne.
Er du blevet sentimental.
- Eller har du en svaghed for blondiner? - Det virker bare unødvendigt.
Det kan ikke diskuteres. Ryd dem af vejen.
Hvor er de? Tror du, de er gået?
Hvad er der galt? Får du et hjerteanfald?
- Udsættes du for stød? - Nej, det er ikke et hjerteanfald.
Hvad laver du?
- Hvad er det? Går du med en årepresse? - Den er fra bh'en.
Nogle gange kan det betale sig at være en pige.
Hør, jeg har en familie, Okay. Og et barn.
Jeg vil have en til. Måske endda en pige.
Det var det sejeste, jeg nogensinde har set.
Det var på højde med Empire Strikes Back.
Lad os komme væk.
Duk jer.
Du godeste. Syd. Tak.
- Hvordan fandt I os? - Din kone, Marshall. Carrie fandt dig.
- Noget spor efter Sloane? - Vi har tjekket hele anlægget.
Han er her ikke.
Du bør vist se det her.
Marshalls program, der sporede de 12, skulle give varsel,
hvis der skete noget af betydning.
- Det er ret vigtigt, hvis du spørger mig. - De samles.
Hej, far. Marshall og Rachel har det fint.
- De nåede frem, Marshall er i sikkerhed. - Gudskelov.
Men Sloane, Sark, Peyton - de er væk.
De 12 skal mødes i Zürich.
Sloane må overlevere Marshalls og Rachels oplysninger.
Det er det, vi har ventet på. Nu kan vi få fat i dem alle sammen.
Ja. Jeg alarmerer vores kontakter og beder dem samles i Zürich.
Sydney, der er næsten overstået.
Jeg sagde, han kunne fjerne min neglerod. Han troede ikke, Flinkman kunne klare det.
- Han er sådan en nar. - Jeg har et bedre ord.
I kortlagde huler i Italien. Har du koordinaterne?
- Ja. - Det er andet...
Vi brugte timer på at hacke ind i systemet, og så blev han gådefuld.
"Jeg burde have vidst det." Hvad?
- Burde han have vidst det? - Det sagde han.
- I hvilken region i Italien? - Umbria.
Mount Subasio.
Far hold tager sig af de 12 i Zürich.
Hvis de skal til Mount Subasio, så kommer jeg først.
Du havde ret, Vaughn.
Jeg kan ikke ligger under for tanken om, at jeg er magtesløs.
- Jeg kan få ram på dem. - Det ved jeg.
Jeg ville bare sige, at jeg tager med.
Herovre.
Du må hejse mig ned.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg sporer dig.
Du kom.
Det ville jeg ikke gøre.
Larmen fra et skud vil udløse en sammenstyrtning.
Du kommer med mig.
Kan du huske, da du var lille, og du boede hos Emily og jeg?
- Jeg prøver ikke at dvæle ved det. - Du var så lukket.
Det var forståeligt, du havde mistet din mor, og din far var i forvaring.
Kan du huske det?
Vi prøvede at nå dig, men det var umuligt.
Så vi satte tøjdyr på alle hylderne i dit værelse,
og håbede på, det ville trøste dig.
Hver morgen, når jeg vækkede dig...
Så lå de der under din dyne.
Du sagde, der havde været uvejr, og at de var væltet.
De var ved at drukne.
Så du reddede dem en efter en.
Selv dengang spekulerede jeg på, hvornår du ville indse det.
Man kan ikke redde alle.
Jeg har hørt fra Zürich. Holdet er uden for bygningen.
- Vi får snart billeder. - Vi har et problem.
Det her lå hjemme hos Sloane. Se.
- En tegning over LA's metrosystem. - En ingeniørteknisk dataanalyse.
Han kortlægger tunnellernes arkitektoniske svagheder.
- Sloane angriber APO. - Ryd bygningen.
Tom, Dixon - organiser en eftersøgning. Gennemsøg tunnellerne.
Marshall, Rachel - evakuer alle civile fra metroen.
- Hvordan gør vi det? - Ring med en bombetrussel.
Jeg ved, Marshall gav dig en besked.
Men det var lige meget, for jeg tog højde for alle.
Hvad mener du med alle?
Prophet Five, APO.
Jeg måtte fjerne de hindringer.
- Hvis du rører nogen, jeg elsker... - Det er for sent at true.
Selv hvis jeg ville, kunne jeg ikke standse det nu.
Mr. Sloane kunne ikke komme, han sendte mig i stedet.
Jeg sørger for, at det her sker. Jeg holder ud til det sidste.
Det burde du da kunne forstå.
- Man kan ikke undgå sin skæbne. - Jeg tror ikke på skæbnen.
Det får være, men jeg er glad for, du er her.
Jeg ønsker ikke, du er der, når det sker.
Hvad har du gjort?
Jeg har fundet den. Den er stor.
Du skulle ikke lide som du gjorde, da du var barn.
Som du led, da du mistede Danny.
Da du mistede Vaughn.
- Hvornår er evakueringen fuldendt? - Om fem minutter.
- Kan du uskadeliggøre den? - Så udløser jeg sikkerhedsanordningen.
Tidsuret er en kvarts-oscillator. Jeg kan bremse det og give dem mere tid.
- Er du sikker? - Jeg har flydende kvælstof.
- Jeg kan fryse mekanismen. - Det giver kun 20 sekunder ekstra.
- Ikke, hvis jeg bliver og fortsætter. - Okay, gør, hvad du kan.
Men når tidsuret er under et minut, får du benene på nakken.
Javel.
- Jeg formoder, du har amuletten? - Selvfølgelig.
Sydney, jeg giver dig chancen for at gå herfra.
- Det kan jeg ikke. - Du kan kun redde dig selv.
- Jack, hvordan går evakueringen? - De civile er lige kommet ud.
- Godt. - Gå ikke glip af vinduet. Forsvind nu.
Okay.
Det skal jeg gøre.
Hør...
- Kan du stille mig om til Rachel? - Ja.
- Tom, du skal væk. - Ja.
Hej, Rachel.
Gid jeg havde haft mere tid.
Jeg ville have inviteret dig ud.
Jeg ville have sagt ja.
En himmel.
Undskyld, Sydney, jeg har ikke lyst, men du må ikke se det her.